- cestování:
- jedete-li hromadným způsobem, rezervujte si jízdenky dopředu a pokud nemusíte, nejezděte ve "špičkách", jízdenky bývají levnější (u letenek se naopak více vyplatí pravidelně sledovat a moci tak podchytit nějaké last možnosti - stejně jako u cestovek a zájezdů),
- jedete-li někam autem, zkuste si najít pár kamarádů a o celkové náklady se rozdělit,
- při delším pobytu na jednom místě je vhodné si zjistit, zda město nabízí turistickou (a jinak zvanou) kartu, která zaručuje slevy a vstupy zdarma, někdy pokrývá i tamní MHD,
- dovolená na chatě, opékání buřtů, grilování, zahrádka, procházky po okolí také nejsou špatně stráveným časem,
- někdy se dá i hezky ušetřit, pokud jedete bez cestovky na vlastní pěst a vše si zajistíte sami.
- nakupování:
- na dovolené se jedná především o nákupy suvenýrů - koukněte se i mimo velmi frekventovaná místa a navštivte klidně i místní markety, ceny mívají o něco přívětivější,
- pro někoho je během dovolené relax procházka po obchodních centrech a obchodech - místo toho zkuste navštívit bleší trhy, antikvariáty a podobné "zapadlé" krámky, leckdy narazíte na opravdové poklady,
- výrobky od místních prodávané v malých krámcích a obchůdcích bývají někdy výhodnější než souvenir shop.
- zábava:
- nákup vstupů online a v předstihu se časově i finančně vyplatí více než nákup na místě,
- některé památky mají během, svátků a významných dnů vstupy zdarma a je dobré na to pamatovat při plánované návštěvě,
- skupinové vstupy mají výhodnější ceny, pokud máte tu možnost, tak zavolejte kamarádům a udělejte si společný výlet,
- v létě je mnoho filmů promítáno jako letní kino, které často mívá přívětivější vstupy,
- piknik je dobrý nápad a se svým jídlem a pitím i finančně nenáročný,
- procházka historickým centrem města/parkem/okolím bydliště také nic nestojí,
- slevové portály nabízí zážitky/vstupy/jídlo a spol. za levnější, občas je dobré si je projít,
- knihovna nabízí velké možnosti čtiva bez nutnosti nákupu.
pondělí 29. července 2024
Dovolená aneb jak se dá zvládnout levněji
úterý 16. července 2024
Tim Burton v Praze
Po deseti letech se do Prahy opět vrátil Tim Burton se svou výstavou. Tentokrát se místo výstavy nacházelo v Obecním domě, který byl zřejmě vybrán pro svou dobrou dopravní dostupnost, navíc se nachází v centru města.
Abyste si výstavu v klidu prohlédli, doporučuji vydat se na ni hned na otvíračku, tzn. v 10 hodin. A i tak počítejte, že budete v menší frontě stát a poté si pěkně pošlapete do 2. patra.
Kromě kreseb a ilustrací ze známých děl, se tentokrát můžete seznámit i s díly, která nebyla nikde publikována a pracemi, které byly postupně pozastaveny. Některé výtvory potom symbolizují čistě osobní práci Tima Burtona a jinde než na výstavě je nenajdete. Tyto práce navíc obohacují i fotografie pořízené na dnešní dobu již neobvyklým médiem.
Mimo výtvorů na papíře se také seznámíte se sochami některých (i nevydaných) návrhů a loutkovými zobrazeními oblíbených filmů. Velmi kvituji, že loutková zobrazení byla vždy ve vesmírných modelech/kupolích, na které koukáte skrze okýnka a z různých perspektiv - skvělý nápad.
Mírné zklamání mě ovšem neminulo. Výstava z roku 2014 konaná v domě U Kamenného zvonu mi přišla mnohem rozsáhlejší a atmosféra více příhodná pro výstavu. Obecní dům se svými uhlazenými výstavními prostory nedodal to správné kouzlo. A uzoučké portfolio suvenýrů, kde nenabízeli ani jedinou knihu, bylo taktéž zklamáním. Celkově ovšem výstava pro fanoušky stojí za to (i přes vstupné).
úterý 9. července 2024
Kapitola 28
Na Valentýna se ke mně
donesla nepříjemná zpráva – Jossie musí jít na policii a vypovídat ohledně
obvinění jejího bývalého manžela (budoucího bývalého). Bylo to hned
z rána, kdy jsem sotva otevřela oči. Přes její omluvy a vzlykání jsem jí
skoro ani nerozuměla. Po několika informačních přesleších jsme se nakonec dobraly
výsledku – Jossie chce, abych ji na policii doprovodila. To nebyl problém,
stejně jsem neměla co na práci. Respektive žádná práce nebyla ani na obzoru. A
pro dobro nás všech jsme se dohodly, že tam zajdeme ještě dnes.
Rychle jsem snědla
snídani a hodila do sebe hrnek černého čaje, až mi zaskočilo. S matkou
jsme se pozdravily beze slov. Stále mezi námi přetrvávalo napětí. Otec se
mezitím už oblékl a odcházel do práce. Mezi dveřmi mi ještě stihl podat lístek
s věcmi, které je nezbytné koupit. Prý, když už budeš ve městě… „No pěkně
děkuju,“ řekla jsem si v duchu, ale jenom jsem přikývla a běžela na
autobus. Počasí se už zlepšovalo, téměř už nesněžilo a sem tam vykouklo i
sluníčko. Teploty však stále kroužily kolem nuly, sníh se držel na chodnících,
místy i na cestách, a náledí bylo pořád nepřítelem neopatrné či rychlé chůze.
Díky tomu jsem na zastávku dorazila akorát ve chvíli, kdy přijížděl autobus. A
měla jsem i štěstí na volné sedadlo. V klidu jsem se tak uvelebila,
protože pojedu docela dlouho, přes půl hodiny. Mlčky jsem pozorovala ubíhající
krajinu a přemýšlela, jak na tom Jossie doopravdy je. Od onoho dne, kdy jsme ji
dovezli domů, se snažila tvářit v pohodě a statečně, ale v jejích
slovech jsem cítila bolest a stále častěji i vztek. Ach jo, proč se takovéhle
věci dějou hodným lidem? Proč ona? Proč já?
Když jsem dorazila na
místní oddělení policie, překvapilo mě, kolik lidí tady je. Ve středu dopoledne
bych čekala, že budou všichni v práci. Musela jsem vypadat asi hodně
zmateně, protože záhy se mi začala věnovat paní z informací. I když podle
vzhledu bych ji klidně tipovala na slečnu studující výšku. Asi jako já. Ještě
v loni. Zavrtěla jsem hlavou.
„Ne, nejdu nikoho nebo
něco hlásit, já přicházím jako svědek/podpora kvůli kamarádce na oddělení
násilných trestných činů,“ snažila jsem se vysvětlit svou přítomnost a
nepozorovaně zjistit, kam že to mám vlastně jít. Paní byla milá a ukázala mi
správný směr. Na rozloučenou mi popřála hodně síly. Uff, nemám vůbec dobrý
pocit.
A špatný pocit mě
doprovázel celou cestu k oddělení – projít dlouho úzkou uličkou, doleva,
doprava a pak projít přes kontrolní stanoviště a za mřížovými dveřmi dojít
konečně k dané kanceláři. Před ní už seděla na ošklivé a ošoupané
koženkové lavičce Jossie i s rodiči.